Po stopách brněnských Židů po druhé světové válce a místech jejich historické paměti.
Vzhledem k rychle rostoucímu počtu brněnských Židů na začátku 20. století vyvstala nutnost vystavět novou synagogu. Brněnská židovská obec proto roku 1904 zakoupila rozsáhlý nájemní dům na ulici Koliště, jehož dvůr, směřující do ulice Ponávka, se jevil pro výstavbu nové synagogy jako ideální. Samotná budova následně sloužila až do okupace potřebám židovské obce. Synagogu podle plánů vídeňského architekta moravského původu Maxe Fleischera vystavěla brněnská stavební firma Alfreda Zeisela v letech 1905–1906. Templ byl pak slavnostně zasvěcen v září 1906 za přítomnosti představitelů země a markrabství.
![Nová synagoga. Foto © Židovské muzeum v Praze](/data/photo/thumb/55_37e6e6f8b5.jpg?1594889664)
Nová synagoga. Foto © Židovské muzeum v Praze
![Nová synagoga. Foto © Židovské muzeum v Praze](/data/photo/thumb/56_f30c39b38c.jpg?1594889624)
Nová synagoga. Foto © Židovské muzeum v Praze
Interiér Nové synagogy. Foto © Židovské muzeum v Praze
Architekt Max Fleischer (1900)
Rozsáhlá samostatně stojící bazilikální budova v neorománském stylu sloužila po svém uzavření nacisty jako sklad zabaveného židovského majetku. Při spojeneckých náletech na město byla těžce poškozena, což do značné míry rozhodlo o jejím dalším osudu. Provizorně opravenou a bez řádné údržby ji město využívalo jako sklad, přičemž celou dobu sílil tlak na její demolici. Důvodem byla především výstavba nového pavilonu přilehlé Úrazové nemocnice. Nezájem komunistických představitelů města o významnou připomínku židovské přítomnosti v Brně vedl na přelomu let 1985 a 1986 k jejímu stržení.
Nová synagoga (1985). Foto © Jaroslav Klenovský, Jaroslav Holáň
![Interiér Nové synagogy (1985). Foto © Jaroslav Klenovský, Jaroslav Holáň](/data/photo/thumb/60_1f1154c29c.jpg?1594889591)
Interiér Nové synagogy (1985). Foto © Jaroslav Klenovský, Jaroslav Holáň
![Nová synagoga. Foto © Židovské muzeum v Praze](/data/photo/thumb/61_641a20354b.jpg?1594889778)
Nová synagoga. Foto © Židovské muzeum v Praze
Nová synagoga. Foto © Židovské muzeum v Praze
Likvidace synagogy do značné míry odrážela vztah většinové společnosti k Židům po druhé světové válce. Z kvetoucí komunity, těsně před válkou rozšířené o stovky židovských uprchlíků z Německa, Rakouska a Sudet, přežilo holocaust pouze několik stovek osob, které se do Brna vracely jen velmi zdráhavě. Brněnští Židé, tradičně spojení s německou kulturou, nebyli v osvobozeném Československu vítáni. Majetek arizovaný okupačními a protektorátními úřady už měl ve většině případů jiné majitele z řad Čechů, kteří se rychle získaného jmění nehodlali vzdát. Přeživší Židé, kteří ve vyhlazovacích táborech ztratili mnohdy všechny své blízké, museli čelit odmítání, byrokratické šikaně i těžko skrývaným antisemitským výpadům. Příkladem může být dodnes ne zcela navrácený předválečný majetek brněnské židovské obce, čítající několik budov a pozemků po celém městě. Situaci navrátivších se brněnských Židů ještě zhoršil únor 1948. Politické procesy pod taktovkou komunistické strany provázely antisemitské výpady v tisku, nápadně připomínající temná léta nacismu. Zastrašovaní občané s židovskými kořeny neměli příliš mnoho důvodů v zemi za železnou oponou zůstávat. Během druhé poloviny padesátých let a zejména pak v letech šedesátých využila spousta z nich možnost vycestovat natrvalo do emigrace, nejčastěji do Izraele, kde začali nové životy. Navzdory všemu však mnozí Židé v Brně zůstali a dodnes tvoří nedílnou součást identity města.